Тут, у безмежному космосі,розташована Сонячна система.
Якщо ми глянемо ближче,то відразу за Марсом, поруч з Місяцем,
помітимо маленьку блакитну планету.
Це Земля.
Тут наш дім.
ТУТ НАШ ДІМ
НОТАТКИ проЖИТТЯ на ЗЕМЛІ
Заплющ очі.
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИОЛІВЕРА ДЖЕФФЕРСА
У мене немовля на руках,я не заплющу очі.
Справді.
Пробач. Заходь.
Добре.
Глянь сюди.
Нічого собі!
Ти це сам зробив?
Так, сам.
З твоєю мамою.
Це так мило. Справді.
Нас було всього двоє.
Уже ні.
Щось не так?
Вона величезна.
Хто?
Земля.
Значно більша, ніж оце,
і в мільйони разів складніша.
Щоб жити на цій планеті,Фінн повинен усе знати.
Ми навчимо його всього, що знаємо,
і всього, чого не знаємо.
Але як це зробити?
Не знаю звідки почати.
Я розгублений.
Глибоко вдихни...
і сідай.
Слухай,
для нас це вперше,але ми розберемося.
Мама завжди казала: «Якщо розгубишся,
починай з того, що знаєш,і крок за крок рухайся вперед».
Тепер мені здається,що я нічого не знаю.
Іди сюди.
Ти знаєш одне:
у нас прекрасне немовля.
Так. Мабуть.
Лягай уже спати.Нам з сином треба побути вдвох.
Добре.
Привіт.
Я твій тато.
Ми бачилися в лікарні.
Я все тобі покажу.
Тут наш дім.
Планета Земля.
Так, вона велика.
Почнімо з простого. З цієї квартири.
Тут ти живеш зі мною та мамою.
Як тобі?
Гарно, скажи?
А тут ми їмо.
Тут ми охолоджуємо їжу.
А тут її розігріваємо.
Так.
Скоро я зготую тобі на ній сніданок.
Тато смажить смачні млинці.
Тут будемо тебе купати.
А тут ти купатимешся, коли підростеш.
Тут ти будеш спати й прокидатися.
О, і бачити сни.
Це книжки.
Вони чудові.
Прийдеш сюди, як навчишся читати.
Ти ще не говориш,
але я певен, що в тебе купа запитань,
та не спіши.
Ти вивчиш усі потрібні слова,
і вживатимеш їх завжди.
А тепер погляньмо.
СОНЯЧНА СИСТЕМА
Навколо Сонця – 8 планет.
Кільця Сатурна з пилу, каменю і криги.
КІЛЬЦЯ САТУРНА
СКЛАД ЗЕМЛІ
Найвищий вулкан – Мауна-Кеа на Гаваях.
Восьминіг – найрозумніша істотаз усіх безхребетних.
Синій кит –найбільша відома нам тварина.
А це – Полярна або Північна зірка.
У розжареної лампочки значно...
Фінне, вимкни.
Що?
Вимкни!
Хочу зрозуміти механізм.
-Що?-Що?
Хочу зрозуміти...
Хочу зрозуміти механізм.
Синку, снідати.
Ну звісно.
Не поспішай. Ти лише вчора мірявся.
Отже, цей годинник крутий.
Тут є струна, яка притиснута до...
Гучного будильника?
Тату! Ні, не так.
Коли стрілка доходить сюди,вона зачіпає струну і...
Дякую, та ми зрозуміли.
У мене для тебе запитання:нащо нам годинники?
Щоб знати час.
А нащо нам знати час?
Щоб люди могли...
Не знаю.
Бо час дуже цінний.
Тому поділивши часна години, хвилини й секунди,
ми краще його витрачаємо.
Добре, що тобі цікаво,як працює будильник,
але часом слід поміркувати,навіщо його придумали.
Намагайся побачити загальну картину.
Як вам вдається все знати?
Ого! Млинці Землі?
Бо День Землі.
Зовсім непогано.
Усі країни там де треба?
Подорож я б по них не радив планувати.
Спакував обід у парк?
Ми йдемо в парк?
На День Землі.
А парк поруч з Музеєм Всього?
Так, здається.
Добре.
Так, обід спакував,
а прогноз змінився –день буде сонячний.
Можна сімейну нараду?
Можна.
Чудово.
Пропоную сьогодні піти в Музей Всього.
Нині День Землі,а Земля – частина всього.
Похід у музей дуже доречний.
Зараз там виставка, на якій покажутьп'ять моїх улюблених ракет
й інші космічні штуки,
як Чумацький шлях, супутникий усяке таке.
МУЗЕЙ ВСЬОГОРАКЕТИ
Ми знаємо, що ти дуже любиш музеї,
але сьогодні День Землі.
Ми повинні радіти планеті,гуляти надворі.
А в сувенірній крамниці музею,мабуть, є телескопи.
Якби я мав телескоп, то побачив бисвої улюблені сузір'я.
Cузір'я Скорпіона, Дракона...
Синку, ми йдемо надвір.
Але ж музей надворі.
За межами цього дому.
Це рахується.
Зовсім ні.
Розумне зауваження, але ні.
Але ж космічні кораблі...
Вернешся в космос, коли будемо вдома.
-Вітаю.-Привіт.
-Доброго ранку.-Вітаю.
Ого, Суміко, класний костюм.
Дякую.
І географічно точніший,ніж твої млинці.
Не питайте.
Ви куди сьогодні?
Ідемо на прогулянку в парк.
Ми теж, але пізніше.
Тоді до зустрічі.
-Бувайте.-Па-па.
Па.
Так.
ПРАЛЬНЯ
Фінне, зачекай.
Дивіться. Музей Всього.
Може, підемо? Будь ласка.
Ні, іншим разом.
МУЗЕЙ ВСЬОГО – РАКЕТИВИСТАВКА – СКОРО ЗАКРИТТЯ
Ходімо.
Треба надихатися свіжим повітрям,
повалятися в траві,
побачити пташок, білок і метеликівта полазити по деревах.
Ура.
Так. Просто хочу сказати,
що не пізно піти в Музей Всього.
Серйозно?
Знаєш, про що ми дізнаємосяв Музеї Всього?
Про Землю! Ідеальний план.
Здається, парк каже ще трохи погуляти.
Згоден. Їдьмо.
Невдача.
Тату, наскільки ракеташвидша за велосипед?
Ми, мабуть, їдемозі швидкістю 15 кілометрів на годину,
а ракета значно швидша. Я б сказав...
Поговорімо про це пізніше.
А сьогодні будемо думатилише про Землю.
Вирівнюй його, вирівнюй... Чудово.
Фінне, точно не хочеш з нами?
Давай з нами, гарний вітер.
Це легко. Лише...
Гарно.
От, лише поглянь.
Краще, ніж сидіти на пеньку.
Я люблю сидіти.
Маю одну ідею.
Не так вже я й люблю сидіти.
Привіт, рибо.
Привіт.
Ні.
«Ви тут».
Як же добре.
Фінне, про що думаєш?Ти витаєш у хмарах.
Знайшов на мапі класний маршрут.
Після обідуможемо поїхати туди на великах.
Будемо дивитися на природу,
думати про красу Землі,бо сьогодні – її день.
Хороша ж ідея?
Добре.
Класний маршрут.
Які дерева!
Так. Природа дуже красива.
Ого.
Музей Всього.
Я такий здивований.
Справді, несподівано.
Оскільки ми вже тут,то, може, підемо в музей?
Він нас підманув.
Визнай – хлопчик наполегливий.
І винахідливий.
Я навіть трохи ним пишаюся.
Здається, він переміг.
То що, поїдемо?
Аякже!
МУЗЕЙ ВСЬОГО
Ходімо!
НАША ПЛАНЕТА
БУДИНОК МЕТЕЛИКІВ
ТВОЄ ТІЛО
ДИНОЗАВРИ
ВЕСЕЛА ХІМІЯ
Вітаю.
Що ж, синку.
Вийшло по-твоєму, ми в музеї.
Та якщо ти вже тут,мусиш вивчити щось нове.
Погляньмо. З чого почнемо?
Фінне!
Сюди!
Анкілозавр, карнотавр, диплодок,апатозавр і спінозавр.
«Диплодок – родич...»
Де він? Щойно ж був тут.
Ходімо!
А це що?
Це твоє тіло зсередини.
Ось мозок, яким я думаю,
легені, якими я дихаю,
серце, що качає кров,
і кістки, що все підтримують.
Ага.
І про все треба дбати, не забувай.
Бо дещо не відростає.
А як же волосся й нігтіна руках і ногах?
Твоя правда.
Вони відростають.
Розумничок.
Зачекайте. Мені подобалось.
КОСМІЧНІ РАКЕТИ
Нарешті! Зліт через п'ять,чотири, три, дві...
одну?
Пробач, але місць більше немає,
виставка закрита до кінця дня.
Ні!
Фінне, не сумуй.
Ми знайдемо що подивитися.
Загляньмо сюди.
А тут класно.
Ого!
Такий великий.
Воно зламане?
Здається, не працює.
Зажди.
Є хто тут?
Добре.
Вітаю.
Починається.
Вітаємо на цій планеті.
Ми називаємо її Земля.
Це велика куля в космосі,на якій живемо ми.
Раді, що ви нас знайшлиу великому космосі.
На Землі дуже багато цікавого,і я проведу вам коротку екскурсію.
По суті, планета складається з...
Що...
Так задумано?
Певно, зламався голос.
Може, продовжиш?
Авжеж.
По суті, Земля складаєтьсяз двох елементів: суші та моря.
І...
Спершу поговорімо про сушу.
Про неї багато відомо.
Пустелі сухі й спекотні.
Рівнини плоскі.
Височини гористі.
На вершинах вулканівчасом дуже гаряче...
Ого!
...а на вершинах гір – дуже холодно.
А тепер трошки про море,у якому теж багато чудес.
Його глибина – 11 кілометрів.
Невже?
Так.
Саме так.
«Маріанський жолоб» у Тихому океані.
Отут пише. Глянь.
Ого, ви це бачите?
Ух ти.
Ого!
Оце так!
Лише погляньте.
Так.
У морі живуть істотивсіх розмірів і форм.
Від крихітних морських коників до...
Великих восьминогів?
Точно! Восьминогів.
На дні океану дуже темно,
та, на щастя, багато рибсамі освітлюють собі шлях.
Це неймовірно!
Добре.
Також у нас є небо.
З ним усе трохи складніше.
Це схоже на...
атмосферу Землі.
І...
І цю страто-щось там.
Атмосфера – це шар газів,який ми звемо «повітря»
і який огортає Землю.
Чудово, вернулась.
Ви молодці.
Дякую.
Найменша зміна в атмосферіможе серйозно вплинути на погоду
та на наше життя, викликаючи дощ,вітер, сніг, туман тощо.
Якщо ще більше віддалитися,
то ми побачимо, що Місяцьобертається навколо Землі,
а Земля обертається навколо Сонця.
І далеко-далеко, майже за десятьтрильйонів кілометрів звідси,
ми бачимо зірки,
яскраві вогненні газові кулі,які ясної ночі вицятковують небо.
Але вернімось додому.Тут, на нашій планеті,
живуть люди.
Люди бувають різних форм,розмірів і кольорів.
Усі ми по-різному виглядаємо,поводимося й говоримо,
але не дайте себе ошукати,бо всі ми люди й живемо на Землі разом.
Також тут живуть тварини.
У них навіть більшеформ, розмірів і кольорів.
Тварини з нами не говорять,та їх усе одно слід поважати.
Сюди.
Часом на Землівсе відбувається неспішно.
Та ще частіше час біжить,тож використовуйте його з розумом.
Бо час дуже цінний.
Ми досягли значних успіхів,та чимало потрібно зробити.
Ти ще багато всього дізнаєшся.
Тільки не забувайділитися знаннями з іншими.
Отака наша планета Земля.
Добре дбай про неї,бо іншої в нас немає.
Це було епічно.
Синку, як тобі?
Уперше в житті йому відняло мову.
Можна сімейну нараду?
Авжеж.
Пропоную негайно повернутися в парк.
Невже?
Так. У музеї дуже цікаво,
але сьогодні ми мусимо бути в парку.
Він знову за своє.
Привіт, дерева.
Привіт, озеро.
Привіт, рибки.
Привіт, пташки.
Привіт, метелики.
Якщо порахуєш кільця,знатимеш його вік.
Точно!
Одне, два, три, чотири,п'ять, шість, сім, вісім...
...сорок одне, 142, 143.
Сто сорок три кільця.
Отже, цьому дереву було 143 роки.
Ого! Старіше, ніж бабуся!
Так. Старіше, ніж бабусина бабуся.
Хмарки сьогодні гарні.
Наче восьминіг,який осідлав дельфіна.
Ні, це машина з повітряними кульками.
Гарно.
А тепер миска з пюре.
А ти що бачиш?
Фінне.
Що таке?
Цій комашці я здаюся велетенським.
Угу. Для цієї комашки ти десь такий...
як для тебе ця будівля.
Вона ж гігантська.
Оце так. Вона велетенська.
Ну, ми добре повеселилися.
Пора додому.
Фінне, ти дуже тихий. Що таке?
Я... Пам'ятаєте комашку з парку?
Що ти кажеш?
Лишенько...
Що таке?
Зникло світло. Мабуть, через бурю.
Не хвилюйся.
У мене ідея.
Ми подумали, що можна вийти на дах.
Світла немає,а тому буде добре видно зірки.
Добре.
Підіймайтеся на дах.
Я скоро підійду.
А тут гарно.
Гарно.
Пам'ятаєш, ти хотів телескоп?
Це мало бути на день народження,
але ми віддамо його тобі просто зараз.
Не може бути!
Може! Подарунок на День Землі.
Дякую.
Добре. Залишаю тебе з татком.
Зайду собі до сусідів.
Ну гаразд.
Погляньмо.
Здається, це сузір'я Скорпіона,твоє улюблене.
Що сталося?
Ти ще з парку дуже мовчазний.
Мама завжди кажедивитися на загальну картину.
Так.
У музеї, а пізніше – в парку,
я почав бачити загальну картину. І...
Вона надто велика?
Так.
А я завжди хотів знати все.
Знаю.
І мені здається...
світ такий великий,що хоч би скільки я вчився,
цього завжди буде мало.
Почуваюсь, як та комашка,що дивилася на мене в парку.
Ти почуваєшся...
розгубленим.
Іди сюди.
Фінне, я тебе чудово розумію.
Страшно й уявити,який великий цей світ.
Та якщо глянути з іншого боку,
світ не такий складний, як здається.
Мама якось сказала мені:
«Якщо розгубився,починай з того, що знаєш».
Знаєш, де Великий Віз?
Авжеж. Отам.
Правильно.
Оті дві зірки на краю вказують на...
Північну зорю.
Правильно. Полярну зорю.
Тому за нічним небомти завжди знайдеш північ.
Вона завжди там, де б ти не був.
А якщо знаєш, де північ,
то завжди знайдеш дорогу додомуй ніколи не загубишся.
Тату, всі часом губляться?
Звісно. Усі люди часом губляться.
Треба показати їм Полярну зорю.
Так, непогано для початку,але все трохи складніше.
Потрібно ставитися до всіхз добротою й повагою.
І тоді люди почуватимутьсяменш загубленими.
Якщо тебе щось турбуватиме –запитуй мене.
Я ж тут. А якщо мене немає –
запитуй інших.
-Привіт.-Бонжур.
-Здоров.-Ола.
Коннічіва.
-Привіт.-Шалом.
На Землі ти ніколи не сам.
Дивись.
Ого.
Так краще.
Це твій телескоп?
Так. Хочеш глянути?
Авжеж.
Це сузір'я Скорпіона. Схоже...
На скорпіона!
Так! Моя улюблена річ в космосі.
Хоча, ні.
Це не так.
А що тоді?
Земля.Земля – моя улюблена річ у космосі.
Наш дім тут, на Землі.
Коли відлітаєш від Землідосить далеко, то розумієш одне:
на цій самотній планеті в космосіживуть люди.
Ми справді живемо.
Життя на Землі дивовижне.
Вона велика, а нас тут дуже багато.
За останніми підрахункамипонад сім мільярдів, і нас стає більше.
Якщо й так, тут усього всім вистачить,
якщо ми будемо ділитися.
Тож будьте добрими.
Вам потрібно ще так багатодізнатися про життя на Землі.
Та поки що вистачить і цих знань.
Переклад субтитрів:Анастасія Жищинська